La o parte!
*
**
***
****
*****
***** F
***** Fi
***** Fil
***** Film
***** Film o
***** Film of
***** Film ofe
**** Film ofer
*** Film oferi
** Film oferit
* Film oferit d
Film oferit de
ilm oferit de V
lm oferit de Vi
m oferit de Vio
oferit de Vior
ferit de Viore
erit de Viorel
rit de Viorel.
it de Viorel.A
t de Viorel.A C
de Viorel.A Co
e Viorel.A Col
Viorel.A Coll
iorel.A Colle
orel.A Collec
rel.A Collect
el.A Collecti
l.A Collectio
.A Collection
A Collections
Collections
ollections
llections *
llections **
lections ***
ections ****
ctions *****
tions *****
ions *****
ons *****
ns *****
s *****
*****
****
***
**
*
Sunt în spatele nostru.
Philippe îmi pare rău. Am încurcat-o.
Philippe. Ascultă!
Acum e acum.
Ești în formă.
La naiba.
Am intrat la apă.
Ieși afară! Mâinile la ceafă!
- Ieși! - Ies. O să avem escortă.
Nu pierdem nimic.
- Cobor. - Bine.
Haide. Ieși afară!
Coboară!
- Așteptați. Vreau să vă explic. - Fără trucuri. Mâinile pe mașină!
- Așteptați! - Ieșiți din mașină imediat.
Ieșiți afară!
Nu poate ieși. Nici ușa nu poate să o deschidă.
La naiba. Nu vedeți eticheta avertizoare.
În portbagaj este scaunul cu rotile. Omul e paralizat. Uitați-vă la el.
Mai ușor!
- Da. - Deci?
Ce-ați crezut?
Că merg cu 180 la oră că să mă amuz?
Eram pe drum spre spital. Lucrez pentru el. E o urgență.
Cu cât durează mai mult, cu atât se agravează mai mult.
Cred că avem o problemă.
Uită-te la el.
- La naiba. Ce facem acum? - Știți ceva... Gândiți-vă!
Sunați-o pe fiica lui și anunțați-o că tatăl ei moare. Din cauza voastră.
Dacă în următoarele 5 min. nu se ocupă cineva de el...crapă.
Nu vă grăbiți!
Așteptați până moare.
Bine. Plecați mai departe. Nu mai pierdeți timpul.
- Încotro mergeți? - La urgențe.
O să vă însoțim că să ajungeți mai repede. I-i escortăm.
Plecăm acum.
Da.
Nu se poate. Ce grețos e.
Dacă n-ar fi fost chestia asta vomitam.
Poate ar trebui, totuși, să-mi fac un carnet de conducere.
Până atunci vom fi escortați.
O escortă costă 200 de euro.
N-aș plăti niciodată așa o sumă.
Atunci să ne fie de bine și să ne bucurăm.
Vom fi escortați...
Acum, încetează. Doar eu te-am ajutat la asta.
Philippe are escortă. O escortă.
Am ajuns.
Am anunțat. Vine imediat cineva.
- Sper că vă descurcați. - Da. Mă descurc.
- Toate cele bune. - Bine.
Și acum ce facem?
Asta e treaba mea.
INTANGIBILI
DUPĂ O ÎNTÂMPLARE ADEVĂRATĂ
Subtitrarea: Viorel.A
http://www.facebook.com/crickett.jimminy
Aveți referințe?
Da. Am terminat școala de îngrijitori de bolnavi.
În afară de asta, sunt specializat cu îngrijirea la domiciliu.
Pregătire corespunzătoare sistemului promovat de societatea caritabilă, în 2001.
Am studiat măsurile instituționale și am o diplomă în economia de familie.
Am studiat mult. Să zicem... perioada de studiu este mai mare decât cea lucrată.
Ce vă motivează pentru asta?
Să câștig bani.
Umanitar.
Asta mă interesează foarte mult.
Asta e bine.
Să-i ajut pe alții. Asta mă satisface.
Îmi place zona aceasta.
Îmi plac foarte mult oamenii handicapați. De când am fost mic.
Și asta reprezintă încurajarea autonomiei oamenilor handicapați.
Resocializarea lor.
Și aparatele de antrenament sportiv. Mișcarea este importantă.
Și reintegrarea în viață.
Sunt totuși persoane care nu mai sunt capabile...
Asta ar fi prima mea experientă profesională.
Cu doamna Dupont Morathie.
O doamnă foarte bătrână, foarte...
Foarte în vârstă...
Am stat lângă ea...
Până la sfârșit dar și zi de zi.
Am avut și momente plăcute. Am gătit odată o plăcintă și...
Și... sunt și expert în problemele administrative...
De exemplu, la autorități... La sectorul de buget...
Nu știu... Poate...
E ceva și pentru dvs.
Verificați vă rog. Eu nu cred.
- Hivonne Labrais? - Da.
- Așteptați! - Aștept deja de două ore. - Nu trebuia să aștepți.
Bună ziua.
Vin pentru semnătură.
Luați loc vă rog.
Aveți referințe?
Da, referințe am.
Foarte bine.
Vă ascult.
"Cool & the Gang", "Earth, Wind & Fire".
Sunt referințe nu?
Nu cunosc. Luați loc.
Dacă nu cunoașteți și nu aveți habar de muzică...
Dau o impresie proastă în domeniul muzicii?
- Dacă nu-i cunosc pe... - Nu.
"Cool & the Gang".
Și dvs.? Știți de Chopin, Schubert, Berlioz?
Dacă îl știu pe Berlioz?
M-aș minuna dacă dvs. îl știți.
Asta e specialitatea mea.
A da...
Și ce știți despre ăsta?
- Ce clădire? - Cum, ce clădire?
Nu prietene.
Berlioz, nu-i un cartier, a fost un compozitor celebru,
scriitor și critic din secolul 19.
Corect. Știu cine e Berlioz. Dar umorul meu este ca muzica.
La asta nu vă pricepeți.
Vorbiți-ne despre documentele dvs.
Am nevoie numai de o semnătură. Că să demonstrez că îmi caut de lucru.
Dar din păcate, în pofida calităților mele...
Scrieți ce se scrie de obicei.
Că nu aveți nevoie de mine.
Am nevoie de trei exemplare pentru Oficiul Muncii.
Înțeleg că pentru Oficiul muncii.
- Nu aveți și alte țeluri? - Ba da. Am.
Un țel se află chiar în fața mea. Și este foarte atrăgător.
Deci, ce facem acum?
Semnați sau nu?
Nu. În aceste condiții nu.
De ce nu?
De ce?
Arăt rău nu?
Stăm la nesfârșit aici și pierdem timpul.
Da, este rău, după cum spuneți.
Nu vreți să semnați frumosul meu țel?
Nu. Magalie nu are împuternicire.
Ce păcat.
Altfel mi-ar fi putut scrie acolo chiar și numărul ei de telefon.
Veniți mâine dimineață din nou.
La ora 9. Atunci veți primi semnătura.
Nu vreau să aveți probleme la Oficiu.
- Nu vă pot conduce afară. - Nu-i problemă.
Stați jos liniștit. Găsesc singur ieșirea.
Atunci, pe mâine.
- Nina? - Ce?
- E aici? - Nu. Ajunge mai târziu.
Lasă-ne să trecem.
Nu, nu! Hei!
Oprește apa altfel nu mai vine la duș.
Oprește.
Afară cu voi.
- Mă deranjați la duș. - Lasă-ne în pace. - Afară!
Scoate-le afară. Afară cu ele. Hai.
Hei Bitou. Nu glumesc.
Nina!
Nina. Afară cu voi.
Ieșiți afară rapid.
Dă-mi un prosop. Întinde-o.
Afară cu voi.
Ai probleme cu auzul?
Hei! Termină!
Ai înnebunit?
Stai frumos jos.
Ce dorești? Din ăsta sau din ăla?
Sucul e mai bun.
- De unde vi? - De la școală.
Vrei să cazi?
Unde te duci acum?
Mă duc la echitație.
Te crezi isteț?
Asta e pentru tine.
Unde ai umblat?
- Am fost în vacanță. - Vacanță?
Crezi că nu știu ce zice lumea despre tine?
Crezi că sunt o idioată?
6 luni ai dispărut. Nici măcar un telefon.
Și acum apari și dai în acești copii.
Crezi că pot plăti chiria din șmecheriile tale?
Cumpărăturile?
Crezi că aici e un hotel?
Unde poți să te servești cu tot ce vrei?
Te înșeli.
Privește-mă când îți vorbesc.
Imbecilule.
- Cu tine nu se poate vorbi. - Vrei să-mi vorbești?
Bine.
Ascult.
Ascult cu atenție.
Ști ceva Driss?
M-am rugat mult pentru tine.
Dar să mă ierte Dumnezeu...
Mai am și alți copii.
Mai am puțină speranță pentru ei.
Să nu te mai prind pe aici.
Împachetează-ți lucrurile și dispari.
Tu nu mai ești binevenit aici.
Ai înțeles?
Pleacă.
Te-ai ars.
De rahat, așa-i?
Ne mai vedem.
Ai grijă.
Da?
- Mi-ați căutat hârtiile? - Da, da. Vă așteaptă.
- Este vorba de... Oficiu. - Intrați.
Puteți să-i spuneți lui Philippe că tânărul este aici?
Da, bineînțeles.
- Și? - Nu au totul.
- Dar ridichile sunt bune. - Bine. - Bună ziua.
Veniți?
Vă avertizez. A dormit rău.
Și dvs., după cum arătați.
Ziua începe exact la ora 7.
Cu asistenta medicală.
El are în fiecare dimineața 2 până la 3 ore tratament.
Trebuie să vă spun că mulți candidați au renunțat după prima săptămână.
Deci, e tare dificil.
Știți...
Îmi place aici. E muzică frumoasă. Chiar totul, dar...
nu voi rămâne.
O să plec chiar acum.
Mi s-a cerut, numai, să vă introduc. Am lucruri mai importante de făcut.
Terminăm imediat.
Aici avem un babyphone, pentru comunicare.
Funcționează că un hawky-talky. Vă auziți reciproc.
Conform contractului, aveți la dispoziție o cameră.
Aici este toaletă.
Și aici este baia.
Numai pentru dvs.
Alo...
Aici.
Vă așteaptă.
Numai puțin...
Hârtiile sunt semnate.
Sunt într-un plic pe măsuță.
Și, cum vă simțiți când trăiți din ajutor?
Ce?
Nu vă este rușine să trăiți pe spatele altora?
Mă descurc. Dar dvs.?
Credeți că nu sunteți capabil să munciți?
Trebuie respectat programul.
Și purtați răspunderea.
M-am înșelat. Aveți, totuși, umor.
Atât cât să vă angajez o lună, de probă.
Vă dau o zi, timp de gândire.
Pariez că nu rezistați mai mult de 2 săptămâni.
Ce-i?
Nici un os sau mușchi nu trebuie uitat.
Totul trebuie mișcat.
Pielea și articulațiile trebuie puse în mișcare.
Totul trebuie precis și meticulos.
Riguros.
De acord? Ai înțeles?
Hei, trezește-te!
Noaptea se doarme.
- Nu dorm. - Ajută-mă.
Trebuie să-l așezăm pe Philippe în scaunul cu rotile.
Și apoi la duș.
Ști ceva?
Încearcă singur. Arată-mi că poți.
Fără frică.
Nu-mi este frică.
- E bine așa? - Atenție!
Nu trebuie să-i dai drumul până nu legi centurile.
Asta e unul din obiceiurile mele rele.
Nu mi-a spus.
Sunt în perioada de pregătire.
Puneți-vă mănușa de baie. Doamne, mă zgâriați.
Nu v-am zgâriat. Șamponul ăsta nu face spumă.
- Unde ai ajuns. - La spălat părul.
Dar nu face spumă.
Cum asta?
Nu se poate... Ce faci acolo?
I-ai dat pe cap cu cremă de picioare.
Numai puțin...
Mă omorâți. Nu mi-ați spus că nu știți să citiți.
Dar cum de le-ai încurcat?
Arată toate la fel.
Sunt 20 de feluri aici.
Continuați? Nu am chef să stau aici 2 ore.
- Că să fac? - Folosiți cel pe care scrie "șampon".
- Sper că o să reușești singur. - Sigur că o să reușească.
Picioarele mele nu au fost niciodată așa bine frizate.
Mergeți să mâncați, Marcelle. E totul în ordine.
Purtați o rochie?
Nu. Aceia sunt ciorapi de compresie. Dacă nu-i port circulă rău sângele.
Aș putea leșina.
Cu ciorapii nu vă ajut.
Deci avem o mică problemă.
O mică problemă pentru că dacă nu o fac... dacă refuz...
Trebuie să... Marcelle!
Trebuie să vină înapoi că să...
Că să vă ajute cu ciorapii.
Știe cum se face deoarece este femeie.
Nu știu de ce mai discut. Nu o fac.
Nici pentru dvs. Chiar dacă leșinați. Este o limită până la care...
Înseamnă, nu. Și așa rămâne. Marcelle! Ciorapii.
Aproape gata. Mi-ați pus ciorapii. Aveți și un cercel în ureche. Se potrivește.
Terminați cu glumele.
Am senzația că...
Toată viața nu ați făcut altceva.
V-ați gândit să vă calificați ca și cosmetician?
Gata. Am terminat.
Pentru ce sunt mănușile?
Nu avem nevoie de ele acum.
O să vă spun când o să avem nevoie de ele.
Nu. Trebuie să fie pregătit.
Pregătit pentru ce, Marcelle?
- Pentru ce sunt? - O să vă explic mai târziu.
Marcelle, trebuie să vorbim...
Nu sunt pregătit. Avem o problemă.
A venit sau nu a venit timpul... Eu nu fac așa ceva.
Nu o să șterg fundul nimănui.
Chiar dacă face parte din atribuții...
Nu șterg fundul nimănui.
E o chestie de principiu.
Putem vorbi mai târziu? După ce termin de mâncat?
Nu.
Nu este necesar să mai discutăm. E suficient.
E o discuție absurdă.
Bine, de ciorapi n-am zis nimic. Dar mi-a căzut greu.
Am făcut-o dar acum e prea de tot.
- Dar fără chestia cu fundul. - Cred că am înțeles.
Așa e bine. Am terminat cu asta.
- Poftă bună. - Mulțumesc.
- Arată bine, nu-i așa? - Așa e.
Nu va deranjez.
Nu suntem la cinematograf.
- Eu mănânc aici. - Poftă bună.
- Se găsește pe aici o bere. - Caută pe sub paltonul tău.
Am lăsat aici un pachet de 6 beri. Nu l-ați văzut?
Nu.
I-ați fratele mai mic și dispăreți de aici..
Hai să plecăm.
Asta e noul îngrijitor al tatălui meu.
Ăla nou are și un nume.
La naiba.
- Ce? - Scuze.
- Ce s-a întâmplat? - Nimic.
- Sigur? - Da.
O să vedem imediat.
Nu se poate. Nu simte nimic.
Ați terminați cu joaca?
Dar nu simțiți nimic.
Nu se poate.
- Ce faci acolo? - Câștig experiență.
Nu simte nimic.
Încetează să-l mai opărești.
Avocat.
Nu... aia e ceva privat. O citesc mai târziu.
Deci ceva personal.
Bine.
La coșul de gunoi.
Nu arată rău.
S-o pun în mapa cu "noi descoperiri"?
- Poftă bună. - Mulțumesc.
Vă rog.
Scuze.
Mă scuzați.
Bine. Doar de dată asta.
La dracu.
E plăcut.
Driss?
Vrei să vi puțin?
Mă auzi, Driss?
Vrei să vi aici?
Driss.
Ce-i?
E aproape 9. Philippe vă așteaptă.
E deja 9? Nu mi-am dat seama cum a trecut timpul.
- Ce dezordine. - Faceți-mi o cafea. Vin imediat.
Nu auziți babyphone-ul? Îl aveți tot timpul cu dvs.
Sub pâinea cu nutella. E acea ciudată marmeladă.
"Te iubesc".
Aici în spate nu vă urc.
Chiar și pentru dvs.
Nu pot să vă transport ca pe un cal.
Ce frumusețe ascundeți aici?
Nu este adaptată.
- Adică? - Din păcate, trebuie să fim pragmatici.
Pragmatici?
E o nebunie.
Auzi cum sună.
Chestia asta îmi place.
- Nu e rea. - Excelent.
Asta da motor.
Haide.
Iar vecinul ăla. Parchează tot timpul acolo.
Crede că e locul lui de parcare.
Asta se va schimba imediat.
- Bună. Cum vă merge? - Bună.
Vă deranjez la băutul cafelei?
- Aici nu se telefonează. - Ce?
Afară!
Și acum citiți ce stă acolo. Citiți. Ce stă acolo?
"Parcarea interzisă".
- Mai tare, nu aud. - "Parcarea interzisă". - Este metoda potrivită.
- Citiți până la sfârșit. - "Zona privată".
Acum cred că ai priceput. Și acum cară-te.
Să nu te mai prind pe aici.
Niciodată.
Deschidem marți. Marți seara va fi vândut.
Plecăm? Ajunge cu contemplarea.
Ar trebui să schimbăm programul.
Pictura asta transmite serenitate.
Dar parcă are ceva brutal.
O găsesc foarte expresivă.
Ce e așa expresiv în ea? Pete roșii pe alb?
Și cât costă șunca asta?
Cred că 30.000. Dar pot să vă spun exact dacă doriți.
Da. Mai bine uitați-vă. Mi se pare exagerat de mult.
Doar nu o să dați pe prostia asta 30.000 de euro.
- Nu se poate. - Ba da. Se poate.
I-a curs unuia sânge din nas și plătiți 30.000 de euro?
Spune Driss... De ce se interesează lumea pentru artă?
- Nu știu. Poate e o afacere. - Nu.
Pentru că este singura urmă care mai rămâne după noi.
Nu cred. Pentru 50 de euro cumpăr ce-mi trebuie și las eu o urmă.
O fac și în albastru dacă vă place mai mult.
Încetați cu nesimțirea. Dați-mi niște ciocolată.
Nu.
Dați-mi niște ciocolată.
Nici de baut, nici ciocolată.
E divin, nu?
Mă prostesc.
- E o gluma? - Da. O glumă cretină.
- O glumă... - E tare.
Foarte buna.
Umor negru.
Nici de baut, nici ciocolată.
Haide.
- Hai, milogește-te. - O glumă bună.
Păi da.
Ce mutră faci Philippe.
Toți s-ar distra. Din păcate lipsește publicul.
Scuze. M-am înșelat în privința prețului.
- V-am spus eu. - Da.
Este vorba de 51.500 de euro.
Cumpăr.
Să mergem.
Bună, Philippe.
Cum îți merge?
M-ai chemat, am venit.
Te ascult.
Ai ceva important să-mi spui?
Doar nu mai chemat degeaba.
Presupun că intuiești despre ce e vorba?
Deci, cine este acest tip?
Toți își fac griji.
Yvonne mi-a spus că e leneș, brutal.
L-a bătut pe vecinul tău.
Philippe nu trebuie să-ți reamintesc că trebuie să fi foarte atent.
Nu poți, în cazul tău, să accepți pe oricine.
Gândește-te la situația ta...
Dar în acest caz...
Nu sunt sigur că realizezi cu cine ai de a face.
Continuă.
M-am interesat despre el.
Poate că nu este inamicul public numărul 1.
Dar are un dosar plin la poliție.
A stat la închisoare 6 luni, pentru un jaf la un magazin de bijuterii.
Cel puțin dacă ar fi fost calificat dar...
Pare a fi total nepotrivit. Trebuie să fi atent.
Băieților din conducere nu le este milă de tine.
Chiar despre asta e vorba.
Este ceea ce vreau. Fără milă.
El primește instrucțiunile prin telefon. Ști de ce? Pentru că uită.
E adevărat. Nu are compasiune pentru mine.
Dar este înalt, puternic. Are două mâini, două picioare și îi funcționează creierul.
De unde vine și tot ce a făcut înainte...
nu-mi pasă, ținând cont de situația mea.
Cum vrei...
Asta a fost tot?
Hei, Magalie.
- Ai puțin timp? - Nu, n-am.
Nu durează mult. Vrea să-ți arăt ceva.
- Ce? - Hai, nu te pun să faci nimic.
- Bine. Un minut, nu mai mult. - Bine, în ordine.
- Deci... - Păi uite, am o cadă de baie.
Vezi?
- Este foarte interesant. - Da.
- Atât? - Păi noi doi...
Am putea face o baie.
E mare. E destul loc.
Pot să pun sare de baie, spumă...
Bine.
Păi să începem...
Da. De ce nu.
Haide.
- Dezbracă-te Driss. - Ești puțin cam ușuratică.
Îmi place genul ăsta.
Deci, hainele jos. Nici o problemă.
Ce-i?
Hei, unde pleci?
Ai spus că o facem.
Fără săpun. Numai ne udăm puțin.
Ce te chiorăști așa?
Mâine când vine poșta voi fi ceva mai tensionat.
Cum spunea Appolinaire...
Două puncte și ghilimele...
Lipsa știrilor despre tine mă fac să disper...
Așteptați.
Vă rog, nu pot scrie. Dictați prea repede.
Am rămas la: "Appolinaire spunea".
Ghilimele... Lipsa știrilor despre tine mă fac să disper...
Sper că n-ați înțeles nimic. Sunt lucruri intime.
- Nu. N-am înțeles nimic. - Dați-mi-l înapoi.
Îmi explicați... îl primiți înapoi.
Nu e nimic de explicat.
El scrie scrisori de prietenie.
Scrisori de prietenie?
- Pentru cine? - În general, cu femei.
Cu cine?
Bine. Cel mai des, cu o oarecare Eleonore.
Cine e Eleonore? N-a apărut aici niciodată.
Cum funcționează asta?
E sensul unei corespondențe epistolare.
Își scriu unul altuia.
Corespondează prin poștă.
Bine. Acum am înțeles.
Sunt cele în plicuri albastre?
E tare.
Epistole. E un epistolar.
Și dvs.?
Nu aveți nici un iubit?
Nici măcar Albert, grădinarul?
- Nicidecum. - Așa mi s-a părut mie.
Câteodată vă aruncați priviri ciudate.
Am dreptate sau nu?
- Da sau nu? - Încetați cu asta. Este ridicol.
Ați însămânțat sau nu?
- Ce vreți să spuneți? - Micul lui castravete.
Ce?
- Cred că visez... - Albert, Albert...
- Curând. - Nu.
Cât de curând...
La naiba.
Alo...
Sunteți bine?
Să dau drumul la muzică?
Stați liniștit.
Stați liniștit, Philippe.
Philippe. Hei, Philippe.
Liniștiți-vă.
Respirați ușor.
Mă auziți?
Respirați ușor.
Va fi bine.
Aer.
E minunat, când pot respira normal.
- Cât e ora? - Nu știu. Cred că pe la 4.
De mult n-am mai văzut Parisul la ora asta.
Ce s-a întâmplat?
La asta nu ajută nici un medicament.
Medicii le numesc dureri-fantomatice.
Mă simt că un băț înghețat aruncat într-o tigaie încinsă.
Nu simt nimic și totuși sufăr.
Nu se poate. Ceva trebuie să ajute.
Da. Așa ceva m-ar putea ajuta.
Da. Boala asta o avem toți...
În acest sens, eu sunt mai bolnav decât dvs.
Chiar voiam să vă întreb... În ce privesc femeile...
Mai puteți? Sau cum e?
Trebuie să te adaptezi.
Dar concret. Mai puteți sau nu?
Adevărul este că nu simt nimic de la gât până vârful picioarelor.
Deci, nu puteți.
Este ceva mai complicat.
Să spunem că pot. Dar nu pot să hotăresc eu însumi.
Percep plăcerea într-o altă formă.
Chiar așa?
Vă puteți imagina?
Nu. Nu-mi pot imagina. Cum, de exemplu?
De exemplu... cu urechile.
Cum, cu urechile?
Urechile sunt organe erogene, extrem de sensibile.
Deci, chestia este lingerea urechilor.
Nu mi-aș fi putut imagina.
Philippe.
- Trageți. Vă va face bine. - Aiurea.
Vom vedea...
Trageți.
Haide, trageți.
Asta se împarte.
Încă unul.
- Încă o dată. - Ajunge pentru azi.
Mă scuzați că revin la chestia cu urechile. Sunt curios.
Ca să înțeleg. Dacă vi se înroșesc urechile atunci sunteți excitat.
Chiar așa este.
Câteodată, dimineața, am urechile întărite.
Amândouă.
Pe Alice, soția mea, am cunoscut-o când studiam.
Era înaltă și foarte elegantă.
Avea ochi frumoși.
Am văzut multe fotografii la dvs. Era blondă?
Arată extraordinar.
Am trăit o poveste de dragoste minunată.
V-aș dori și dvs. să trăiți așa ceva.
Doamne, cât am iubit-o.
Apoi a rămas însărcinată. De două ori...
Cinci sarcini pierdute, una după altă.
Apoi, a lovit-o acea boala nevindecabilă. A fost condamnată la moarte.
Ne-am hotărât să adoptăm un copil.
Domnule.
Veniți puțin.
Vă rog!
Da.
Aș putea...
Aș putea primi o plăcintă cu mere?
Proaspăta. Prăjitura de ciocolată este veche.
Fleșcăită, lipicioasă...
Avea un gust ciudat.
Prăjitură de ciocolată nu poate avea consistența asta, domnule.
- E adevărat? - Da.
Vreau totuși o plăcintă cu mere.
Orice formă de concurență te dezvoltă...
Atenție, viteză...
Mai rapid, mai sus...
La zborul cu parașuta am simțit toate acestea.
Zbor tot mai sus și respir...
Am fost educat ca să cred că pot urina în capul tuturor.
Trebuie să beau ceva. Am gâtul uscat.
Asta e una din reacțiile marihuanei.
- Care sunt celelalte? - Crește tensiunea...
și devii vorbăreț.
S-a întâmplat, pe o vreme rea, la un zbor cu parașuta.
Ați căzut.
Trebuia să înfrâng frica și durerea, ca să răzbesc.
Rezultatul: fractură de coloană.
Pot numai capul să mi-l mișc.
Când mă lasă durerile fizice, mă doare sufletul.
Marele meu handicap nu este scaunul cu rotile.
Ci lipsa ei.
Ce zic doctorii despre asta?
Cu tratamentul ăsta pot ajunge până la 70 de ani
Cu masaje și întăritoare.
Este totul foarte scump dar... sunt un paralizat bogat.
Eu mi-aș trage un glonț.
Chiar și asta e greu pentru un paralizat.
Da. E adevărat.
La naiba. E dureros.
În cât suntem azi?
Nu știu exact, 8 sau 9...
Deci este oficial.
- Ce? - Ați câștigat pariul.
Perioada de probă s-a încheiat.
- Sunt angajat acum? - Da, sunteți angajat.
- Pot să mă bazez pe dvs.? - Da.
Minunat.
Atunci vă rog să-mi dați înapoi oul.
A fost un cadou de la Alice.
Primesc în fiecare an unul, 25, de când suntem împreună.
V-aș fi foarte recunoscător.
Înțeleg, dar...
Nu știu despre ce vorbiți.
Ce ați pierdut?
Nina.
- Mă bucur că ne vedem - Bine. Hai urcă repede.
Leagă-ți centura.
Cum merge?
Cum merge cu școala?
De ce n-ai mai apărut?
Am fost ocupat.
Spune-mi. Cu cine ai vorbit la telefon?
Un inspector. Vroia cu mama.
Mi-am schimbat vocea și... I-am spus că vom căuta.
Ai găsit oul meu?
Da sau nu?
Nu-mi pasă de oul tău. Nu, nu l-am găsit.
Ce le-ai povestit?
Nimic. Ce să le spun?
Nu-mi fac nimic. M-au prins cu 30 de grame.
Știu pedeapsa. Puțin în celulă și apoi la revedere.
Ai găsit oul?
- Cred că aiurezi. - Lasă-mă în pace.
- Dă-mi drumul. - La cine l-ai pasat?
La cine l-ai pasat?
- Întinde-o. - Asta nu e treaba ta.
Dispari.
Ochii ei sclipitori, ca pietrele prețioase...
Acea natură străină, simbolică...
"Acea natură unică"
"străină"
- "simbolică" - Ce plictisitor.
Unde îngeri neprihăniți s-au unit cu sfinxul.
Se scrie ci "i" sau cu "y"?
Chestia asta mă plictisește de moarte.
Evident cu "i". Sfinx cu "i".
La ce ajută toate astea?
Sfinxul...Floricelele...
Interesează pe cineva, așa ceva?
Sunt metode de apropiere.
Și mai departe?
Care-i treaba cu Eleonore?
Nu știu și nu e important pentru mine.
E vorba de comunicare intelectuală emoțională.
Nu cum arată. Caut o legătură sufletească.
Asta am înțeles dar...
Dacă e o legătură cu una urâtă?
Foarte elegant.
E posibil.
N-aș putea spune.
Bravo.
Îmi puteți spune cum va funcționa?
E penibil.
6 luni.
6 luni?
De 6 luni și încă nu v-ați întâlnit.
E posibil să fie urâtă sau grasă.
Poate e handicapată.
Trebuia să scrieți: "ce greutate ai"?
Scrieți.
Mulțumesc pentru sfaturile date. Este foarte pertinent.
Deci, continuăm.
Unde am rămas?
La sfinx și floricele care săreau de sus în jos, foarte bizar.
Deci...
"Acea natură străină, simbolică"
În acea natură... străină, simbolică...
A început să plouă.
- Unde îngeri neprihăniți sau unit cu sfinxul.
A început să plouă. V-am spus deja.
Te rog Driss. În scris pot exprima mult mai mult.
Incredibil.
Caut numărul de telefon. M-am săturat de aiureala asta.
Hei.
Asta-i de la biserică.
Lăsați plicul jos.
Niciodată nu s-a ales o miss din biserică. Sunt prea urâte.
Puneți imediat plicul jos.
Uite numărul de telefon. Vrea să fie sunată.
Lăsați plicul jos. Vă rog.
De ce a lăsat nr. de telefon. Înseamnă: "sună-mă".
Îi voi împlini dorința. Sigur că da.
- Sigur că da, Philippe. - Nu o sunați?
Nu are nici o legătură cu poezia. 6 luni de poezie.
Acest om este bolnav.
- Nu vreau să vorbesc cu ea. - Să vedem dacă are acel accent comic?
Așa sunt astea.
Puneți telefonul jos.
ÎL vreau pe micul meu Philippe. O să-l primești.
Alo.
Vocea nu sună rău.
Alo...
Nu.
- Alo... - Vorbiți-i despre floricele alea...
Eleonore?
Aici e Philippe.
Vă sun...
Deoarece voiam să vă aud vocea dvs. minunată.
Și... Trebuie să recunosc că acest "alo" m-a făcut fericit.
Rămâneți la aparat. V-o dau imediat.
Și fără propoziții cât viermele panglică.
- Alo. - Eleonore. E Philippe.
Philippe?
Da. Vroiam să vă scriu o scrisoare, apoi...
Dar m-am gândit, mai bine să vă sun.
Gândiți-vă la final. Asta contează.
- Cum? - Nu, nimic.
Sufăr...
Plâng...
Îmi este frică. Puțină ușurare ar ajuta...
Sigur că da, tânăra doamnă.
Sunteți extraordinară.
- Mă bucur că aud asta. - Scuze. Eu urmez.
- Mulțumesc. - Sunt fericit.
Mă bucur nespus.
Mă bucur nespus...
- Ce start. Nu-l mai pot opri. - Vă îmbrățișez.
Bine, atunci îmbrățișeaz-o sau lingeți-o la ureche.
Foarte bine. Deci...
Am noutăți bune și rele.
- Care sunt cele bune? - 52 de Kg.
52 de Kg.? E bine.
Păcat că are numai un metru.
Și vestea rea.
Vrea o fotografie.
- Și ce dacă. - Asta e neplăcut.
Bună seara domnule. Pot să vă văd biletele?
- Bună seara. - Acestea sunt chiar acolo.
- Foarte bine. - O seară plăcută.
- Si dvs. la fel. - Dacă ne căutați...
Nu plecăm. Mai ales, el.
O întrebare... Ce vroia femeia, de fapt.
Nu știu.
Poate frumusețe, talent, elegantă...
Nu cred. Vrea numai bani și siguranță.
Întrebați-i pe ăla.
Și dvs. aveți și una și alta.
Poate sunt naiv dar sper că sunt și alte posibilități s-o seduc, în afară de bani.
A rezistat 6 luni cu poeziile alea criminale și n-a renunțat.
E deosebită. Cu siguranță.
Poate nu-i pasă de scaunul cu rotile.
Așa e.
Bărbații le bat pe femei pentru că beau prea mult.
Cu dvs. nu riscă nimic.
Nemernicule.
Este pragmatic, nu-i așa?
- Nu știu. - Bine.
Fotografia e un test bun.
Dacă o acceptă înseamnă că va merge mai departe.
Îi trimiteți o fotografie din scaun. Să vedem ce reacție are.
Nu trebuie o fotografie pentru donații de caritate.
Să vadă cum vă curg balele.
Și crampele...
Bine, am înțeles.
Îi este rău?
Cred că o să vomeze.
Ce vrea să spună?
Un copac...
Un copac găunos...
Are o broască în gât.
Ce vreți?
Nu se înțelege nici un cuvânt.
Trebuie să ascultăm asta?
Sunteți nebuni.
Nu rezist până la sfârșit.
- Cât durează asta? - 4 ore.
Nu, te rog.
În asta arătați bine.
În care?
În asta.
Ar mai fi și asta. Asta e ideală.
Scaunul nu iese în evidență.
Se vede că ați avea o problemă, dar arătați bine.
- Încercăm cu asta? - Nu știu.
Ați acceptat la telefon?
Da.
Asta e totul?
- Nu e o problemă. - Atunci?
După mine, puteți băga fotografia în plic.
Sigur că da. Asta vroiam și eu. Se execută.
Mi-ai văzut câinele?
Nu te-au învățat să bați la ușă?
Pictezi?
- Hai, întinde-o. - Asta e o glumă.
Pictezi? Unde ai învățat?
Mă enervezi. Afară!
Ce vrei să faci? Să mă lovești? Așa vă purtați cu femeile acolo?
Ești nebună de-a binelea. Afară cu tine.
- Ies când vreau eu. - Acum.
- Chiar acum m-am decis să plec. - Marș afară.
Nesimțito.
Scoateți fotografia afară și înlocuiți-o cu alta.
Și fiți bună, duceți plicul la poștă, și discreție.
Cum doriți.
Și acum, aruncați, acea fotografie, la gunoi.
Vreau să plec de aici.
- Care-i problema? - Problema este fiica dvs.
- Pictam... - Pictați?
Da. Cum vă spuneam.
Fata asta să-și bage mințile în cap.
- Acum, liniștiți-vă. - Nu. Nu mă liniștesc.
Sunt pentru dvs. doar brațe și picioare.
De acord.
Bine, atunci puneți-vă mâinile în mișcare că să-i lipească una.
Nu puteți face altceva decât să o obligați.
Driss cred că exagerați puțin. Yvonne.
Yvonne...
Știți...
E adevărat. O ușoară lecție nu i-ar strica.
Ușoară?
Are 16 ani. Se îmbracă și se machiază ca o...
Apoi se plimbă cu câinele prin casă.
Dar mie nu-mi pasă. Este educația pe care o vreți.
Ce mă deranjează e că ne ne ia pe toți de sus.
Cum vorbește cu dvs., cu mine. Nu are nici un respect.
Ce suntem noi, câini?
Îmi permiteți să-i spun eu câteva?
Ajunge. Am înțeles. O să vorbesc eu cu ea.
Vorbiți cu ea. Cât mai curând.
Faceți ceva. Să-și știe locul...
Pictează? Ce pictează?
Habar n-am.
Afară din fulgi, Philippe.
Sunt un alt om.
Voi deveni un costumar.
Aștept, din partea ta, mai mult respect pentru cei ce muncesc aici.
Trebuie să pun mai multă culoare.
Și în ce privește câinele... Nu vreau să-l mai văd în casa mea.
- Ajunge. Lasă-l în pace. - Nu. Nu ajunge.
Trebuie, mai întâi, să te calc că să mă asculți?
Uite. Am terminat.
- Tu ai făcut asta? - Da.
Este minunat.
Nu l-aș pune la mine dar...
Are ceva...
Cât aș putea cere pe el?
Să vedem.
Să mă pregătesc la mult sau la puțin?
Este...
- Ai înnebunit? - Ce-i?
- A fost fără limbă. - Ești bolnav.
V-ați oprit? Mai repede.
- Sunt la limita maximă. - Nu ajunge. Sunteți prea încet.
12 Km. pe oră.
12 Km. pe oră?
Este maxim? Nu se poate mai mult?
- Trebuie modificat. - Bine. O facem.
Da...
Nu, nu.
Rămâi la ureche.
Așa.
- La revedere. - La revedere.
Da Yvonne.
Nu. Nu poate auzi. Nu e în apropiere.
Yvonne, nu e lângă mine.
Bine.
Vom fi la 20:30 acolo.
Da. Cu plăcere. Pe mai târziu, Yvonne.
- Ce are? E stresată. - Da.
E vorba de surpriză pentru aniversare.
O întârzie cu o jumătate de oră.
În fiecare an mă înnebunește cu asta.
Invită toată familia mea. Este totul plănuit în detaliu.
Cei mai mulți vin că să vadă dacă mai trăiesc.
Miroase a control.
Și eu mă prefac că ar fi o mare surpriză.
Toți își dau silința.
Dar toți ăștia mă cam inervează.
Pardon.
Scuze.
Pardon.
Scuzați-mă.
Vreți să vă mutați mai încolo. E locul meu.
Da? Ce deranj.
- Ba da. - Mulțumesc.
Mai încolo! Mai repede. Cu unul mai încolo.
Așa.
Foarte amabil.
Costumul vă schimbă.
Vă stă al naibii de bine.
Semănați cu Barack Obama.
Chiar?
Mă place.
Barack Obama. Asta e ceva.
Este ca și cum ar zice de dvs... că sunteți...
Raffarin.
Sau George Marchais.
Ce faci? Pierzi concertul.
Lasă-mă în pace.
- Ai perioada sau ce? - Pleacă.
Ce-i cu tine?
Elisa.
- Lasă-mă în pace. - Ai luat ceva?
Ce-ai făcut?
- De unde ai asta? - Din geanta lui Yvonne.
Imodium?
Și ce vroiai să faci cu asta?
Să te sinucizi?
- Nu o să mai stai 3 luni pe oliță. - Lasă-mă în pace.
Ai luat cumva Tolyprin?
O să mori. E grav.
Ce facem acum. Sunăm la salvare?
Ce te-a apucat?
E vorba de Bastien.
- Care Bastien? - Melangue.
Nu-i pasă de mine. M-a părăsit.
Asta nu e bine.
Mă sinucid, ca să fie toți mulțumiți.
Aiurea. Nu mai vorbi prosti. Hai jos.
Nu vreau să-l mai văd.
Vrei tu, să vorbești cu el.
- Cu cine? - Păi cu Bastien. Te voi plăti.
Cum poți să zici că mă plătești?
Eu nu mă ocup de copilăriile astea.
- Te rog. - Să vorbesc cu Bastien?
Pentru bani?
Ști, de fapt, cu cine vorbești?
Te rog Driss.
Bine. Cât poți plăti?
Pleacă.
Da. Are stil. Are și o semnătură.
Dar 11.000 de euro pentru un artist necunoscut. Mi se pare foarte mult.
Nu-i așa?
Pe de altă parte, dacă nu-l cumpăr, și îi va crește valoarea... îmi va părea rău.
Și o să zici: "Eu ți-am spus".
Nu-i așa?
Asta e.
- A fost expus deja la Londra? - Și în Berlin.
Și în Berlin?
Nu-i rău.
Nu știu...
O sumă frumușică. 11.000 de euro...
Îmi dați niște informații? E împreună cu cineva?
Da. Cu Fred.
Care Fred?
De doi ani încoace.
Sunt împreună, apoi se despart... E tensionat.
Și... Pe moment merge rău.
- Poate e din cauza mea. - Da.
- A vorbit ceva de mine? - Nu.
Ba da.
Putin.
Știu că mă place. Vrea să fiu al ei.
Nu mă fentați?
- Nu. - Chiar dacă, nu-mi pasă.
Odată tot aterizează în patul meu.
Speranța moare ultima.
Dacă aveți probleme cu stomacul ar trebui să renunțați la astea...
Nu sunt doctor dar... cu Imodium... Ceva nu e în regulă.
Scuzați-mă. Vă rog...
Pot să vă cer o mică favoare?
O bucată pentru mine?
Nu, Philippe! Ajunge.
Ba da.
Cele patru anotimpuri. De Vivaldi.
O să vedeți că o să vă placă.
Deci, Driss. Nu-mi spuneți că nu simțiți nici o emoție.
Nu. De loc.
Nu simt nimic.
Musica pe care nu se poate dansa, nu este muzică.
Bine, atunci o să cer să interpreteze altceva.
Da. Pe asta o știu.
Din reclama aia...
Pentru cafea.
Zboară căluțul meu.
Contele mă așteaptă la castel.
Trebuie să ajung acolo.
Haide.
Da. Sunt un mare cavaler.
Nu. Asta pune capac...
Acești oameni dezbrăcați...
Sunt oameni... Văd oameni care umblă dezbrăcați.
În jurul bisericii...
Bine. Ajunge...
Jur împrejur.
Mai demult se făcea carieră cu asta.
E Barry Whith a acelei epoci.
Și pe asta o știu.
Da. Toată lumea o știe.
Sigur că da.
"Bună ziua. Aici este Oficiul de muncă din Paris"
"Toate liniile sunt pe moment ocupate"
"Timpul de așteptare este de aprox. 2 ani"
Asta-i din Tom și Jerry. Nu-i așa?
Tom și Jerry...
Ce prostălău.
Ajutor.
Acum e rândul meu. Am ascultat muzică clasică. Acum pe a mea.
"Earth, Wind & Fire". Am mai vorbit despre asta.
E altceva.
E total altceva.
Am spus.
Driss.
- Driss. - Nu pot acum.
Haideți.
Haideți. E ziua lui Philippe.
Așa.
Acum...
Am un mic cadou pentru dvs.
A venit azi dimineață.
Dar n-am vrut să stric petrecerea. Poate era ceva rău.
Nu ști niciodată. În orice caz, a răspuns.
Și acum... noapte bună.
Deschid scrisoarea. Dvs. v-ar trebui o veșnicie.
Deci...
Nu-i rea. Nici urâtă nu e.
Doamne...
Cred că-i singura din biserică care are toți dinții în gură.
A scris și o notiță.
"Săptămâna viitoare sunt în Paris și aștept un telefon..." Trei puncte de suspensie.
Știm ce înseamnă asta.
Deci. Ce înseamnă asta?
- E de bine? - Cum să nu. Este foarte bine.
Vrea să vă remorcheze. Trei puncte de suspensie.
- Punctul 1, punctul 2, punctul 3... - "Vrea să mă remorcheze".
Acum ne merge bine.
- Acum nu voi mai putea dormi. - Ba da.
O pun aici.
Să vă privească când dormiți.
Hai.
Noapte bună, Philippe.
Vise frumoase.
Să încercăm cu șapca.
- Nu e rău. - Nu.
Nu. Arată ca un ceferist.
Trebuie ceva clasic.
- V-am spus. - Da, dar mă gândeam la altceva.
- Deloc. E prea clasic. - Să renunțăm la pălărie.
Clasic sau cu stil?
Asta nu-i rea.
Ar merge.
- Merge? - Nu se potrivește.
- Pe cai... - Haideți.
Yvonne mă va însoți. De restul mă ocup singur.
- Da? - E bun. E bun.
Da. Mă descurc singur.
Bine.
Cred că sunt nervos.
Mi s-a părut și mie dar vă descurcați.
a + c - b la pătrat.
b la pătrat?
Mie îmi dă 20. De ce nu e la fel...
Hei.
Parcă aveai treabă?
- Deci Bastien... Ști cine sunt? - Da.
- Da? - Ce-i?
De ce ai spus așa ceva? Așa ceva nu se spune.
- N-am spus... - Ține-ți gura.
De azi înainte vei fi un gentleman și te vei scuza.
- Bine, îmi cer scuze. - Nu-ți pune labele pe mine.
- Nu la mine. La ea. - La ea. Am înțeles.
Și în fiecare dimineață îi vei aduce chifle proaspete.
- Cu sau fără unt? - Ce?
- Cu sau fără unt? - Nu știu. Nu-mi pasă.
Cum vrei. Dar, fă-o.
- Oficial. - Da. Promit.
Și acum cară-te.
Piaptănă-ți părul și puneți o beretă.
Cât e ceasul?
16:45
N-ar fi bine să dăm șapca jos?
Da. E mai bine.
Cât mai e ceasul?
Și 45- 46. Timpul nu trece așa repede.
Vreau beau un whisky.
Da.
Domnule.
Încă unul.
Dar aveți o întâlnire...
Unul dublu.
Domnule doresc un whisky dublu.
- Alo. - Alo, Driss.
Ce faceți acum? Vă deranjez?
Fac sport. Alo!
Aveți chef să ieșiți?
Pot să vă întreb ceva?
Nu. Fără întrebări.
- Vreți să plecați? - Da.
Unde?
Să iau puțin aer.
Să luați puțin aer.
Fac un duș și apoi vin.
Plecăm. Vreau șapca.
- Dar e numai ora 18. - Plecăm acum.
- Bună seara. - Bună seara.
Dați-i puțină șampanie. Este stresat.
- Nu sunt stresat. - Adevărat? - Nu.
Numai noi doi?
Nu mai sunt și alții în avion. Numai noi.
Nu sunt prea liniștit.
De ce?
Nu știu de ce.
N-aș putea spune că sunteți un om obișnuit.
Accidentul...
Scaunul cu rotile... Soția dvs.
Familia Kennedy era asemănătoare.
- Domnișoară. - Da.
Vreți să ne dați micul pachet.
Mulțumesc.
Pentru ce?
Ce-i cu asta?
Au rezultat din vânzarea picturii. Am vândut-o cu 11.000 de euro.
Ar trebui să faceți în continuare. Sunteți foarte talentat. - Da.
O bună afacere. Am prevăzut asta.
Am simțit asta. A venit din instinct.
Și împreună cu musica... A ieșit un amestec...
A fost o revelație. Lumina... Totul. A fost o nebunie.
Nu trebuie să vă exaltați așa.
11.0000. De necrezut.
Ce-a fost asta?
Cabina piloților s-a rupt. Nu vom supraviețui.
Philippe, dacă e o problemă, să-mi spuneți.
Sunt bucuros că v-am cunoscut.
Nu-mi plac astfel de glume. Serios.
Știu că dvs. sunteți obișnuit, dar eu nu. Nu-mi place.
Trebuie să fi nebun să faci așa ceva.
Așa e.
Totuși, trebuie să vă spun ceva, Philippe.
- Sunteți total bolnav. - Chiar? N-am știut asta.
- Echipați-l acum pe Driss. - Da.
Sigur că da... Nu simt nevoia. Nu fac așa ceva.
Vă aștept aici.
Fac câteva fotografii... "Echipați-l pe Driss"
Cum să faceți fotografii?
Da. Râdeți. Nu fac așa ceva.
- Îmi ajunge. - Așteptați.
- Nu fac asta. - Lăsați-le acolo.
Nu trebuie să fac asta. Nu vreau.
Nu. Nu vreau să zbor.
Nu vreau.
La naiba.
Nu vreau. Nu vreau acolo.
E normal să facă așa?
Vreau jos.
Driss.
Lăsați-l pe el să manevreze.
De ce tot se ridică și apoi coboară?
În funcție de aer.
Vreau jos!
Am văzut totul. Gata.
Driss.
E bine.
Așezați-vă.
V-am terminat.
Are gură mare, handicapatul.
Ce-ați zice dacă aș povesti eu totul?
Neghiobule.
Driss, vă așteaptă cineva în salon.
Ce faci aici?
Asta te întreb și eu.
- Oricum, sunt discret. - De unde ai adresa?
Era aici. Pe asigurarea de șomaj.
- Ce ai acolo? - Nimic.
- Ce-ai făcut iarăși. - Am căzut de pe motoretă.
- De pe motoretă? - Da.
Ridică-te. Ești un mincinos.
A căzut de pe motoretă. Intră aici.
La naiba.
Aici te-ai cuibărit?
- Spune-mi ce s-a întâmplat? - Nimic.
- Spune-mi ce s-a întâmplat. - Nu-i treaba ta.
Cum, nu-mi pasă? Te ascunzi aici și eu vrei să te cred?
Au fost 4. Dar promit. O s-o pățească.
Lasă-i în pace. I-ai spus la bătrână?
Nu știe.
- Am totul sub control. - Nu ai nimic sub control.
- Mă scoți din sărite. - Liniștește-te.
Nu te miști de aici până nu mă întorc.
- Pot să mă întind în pat? - Nu te atingi de nimic.
Bine. Am înțeles.
Uită-te cum arăți...
Nu-ți fie frică. E la mine.
Nina, nu mai plânge.
Nu-i rănit. Are numai o zgârietură.
Nu are nimic.
Nimeni nu-l va ucide. Sunt numai niște amenințări.
Nu trebuie să facem nimic.
Nu mă pot ocupa de el. Sunt la servici.
Nu. Nu-i spune nimic. Nu scoate nici un cuvânt.
Du-te în camera ta. Dacă plângi se prinde.
E timpul de somn.
Vreau să mai stau puțin.
Așezați-vă.
Așezați-vă aici.
Ce vă sugerează această femeie?
- Arată bine. - În afară de asta?
N-am putea să... Mai am ceva...
Îmi imaginez că se ridică.
Și se va întoarce.
Și voi putea, în sfârșit, să-i văd chipul
Semănați cu băiatul.
- Adama. Nu-i așa? - Așa îl cheamă.
L-am văzut mai înainte.
Dacă l-aș fi întâlnit pe stradă,
aș fi ghicit că este fratele dvs.
Este ciudat.
De ce?
Pentru că nu este fratele meu.
Da?
Este complicat.
Este sau nu, fratele dvs.?
Bine, am înțeles.
Să mergem.
Din cauza părinților mei.
Nu sunt părinții mei adevărați.
Ci unchiul și mătușa mea.
M-au luat din Senegal, când aveam 8 ani.
Nu puteau avea copii și și-a vizitat fratele, care avea mai mulți.
Și l-a luat pe cel mai mare.
Pe mine.
În realitate mă numesc Bakary.
Acesta este numele meu adevărat.
Dar pentru că mi s-a scris numele greșit...
Și am rămas Driss.
Apoi?
Apoi din întâmplare, mama, mătușa mea...
a rămas gravidă de două ori.
Apoi a murit unchiul meu.
Și a apărut alt bărbat.
Întreaga poveste e complicată.
Ce-i lipsește lui Adama, este cineva care să-l îndrume.
A venit aici că să vă ia cu el.
Driss.
Cred că vom termina.
Nu cred că vreți toată viața, să împingeți la un handicapat.
După cât efort ați depus aici, vă meritați, pe deplin, banii de șomaj.
Haide, mergeți.
Plecați.
Haide.
Da.
Vassary Bakary. Bakary Vassary.
Sună frumos.
Poetic
S-ar putea face o aliterație.
- Știți ce este o aliterație? - Nu.
- Bună dimineața. - Bună dimineața Bastien. Mulțumesc.
Mâine dimineață organizăm ceva. Poate poți să aduci mai multe.
Bine.
- O zi frumoasă. - Sunt și prăjiturile mele aici?
Da.
- Mulțumim. - Salutări lui Lisa.
Pe mâine.
Bastien, prietene. Ce cauți aici?
Deci, e adevărat.
- Ne părăsești. - Da.
Dar nu-ți fă griji. Am numărul tău. Rămânem în legătură.
- Acum nu pot. Trebuie sa plec. - Ce păcat.
Mă mut în camera ta. A mea are probleme cu apa.
Ar trebui să mai rămân.
Va trebui să ne lipim puțin, unul de celălalt.
Ar fi cam strâmt. Nu trăiesc singură.
Da.
- Ți-o prezint pe Frederique. - Bună ziua.
Bună.
Acum e clar.
- Ce? - Am înțeles...
De fapt ești o...
Așa e.
Bine.
Nu te sărut, că să nu fie geloasă.
Nu am nimic împotriva unui trio.
Bine. Atunci... Trebuie să plec.
Acum sunt grăbit dar pot să vin diseară dacă vrei.
- Trebuie să plec dar voi reveni. - Te-am mințit.
Atunci...
Toate cele bune.
Domnul Michelle Saloudy.
Să fie lăsat totdeauna pe canalul 2.
Sunteți supărat din cauza lui Magalie?
Nu. A jucat bine.
Bine jucat dar...
M-aș fi mirat dacă mai rezista mult. Nu mi s-a mai întâmplat.
Ne sărutăm?
Da. De ce nu.
Yvonne.
Rușinoasă...
Pe curând.
Yvonne.
Așteptați.
Probabil nu mai avem nevoie de ea.
Salut.
Dă piciorul jos.
Hai vino.
Da.
La ce bancă ești?
Da.
Mă scuzați.
Vreți să mutați mașina. Aici este interzis să parcați.
Stă scris acolo.
- Plec imediat. - Mulțumesc.
Te sun mai târziu.
Ce te deranja? Nu avem nici măcar mașina.
E o chestiune de principiu.
Du-te.
Așteaptă-mă mai încolo.
Ce faci acolo?
Vin imediat.
Aș putea să renunț la întâlnire.
Nu. În nici un caz. De ce?
Duceți-vă liniștită. E totul în ordine.
Yvonne? Sunt gata.
Da. Vin imediat.
Deci. Este totul pregătit.
Trebuie numai să-l serviți.
Și dacă mai aveți întrebări, sunați-mă imediat.
- Mă sunați, da? - Da.
Dacă vreți, putem începe.
Vreți să vă scoateți halatul? Îmi dă senzația unei case de nebuni.
- Sigur că da. - Aveți o țigare?
Nu. Nu sunt fumător. Adică, nu mai fumez.
M-am lăsat de curând și cred că și pentru dvs...
nu este recomandabil.
În general, pentru sportivi, nu este bine pentru plămâni.
Pentru circulația sângelui și... respirație.
Nu ați mâncați nimic.
Atenție.
Aveți grijă.
Ce faceți?
- Bună ziua domnule. - Ce?
Acesta este domnul... Dacă doriți...
Un masaj cranian. Este domnul Jaques.
Bună ziua, domnule.
Afară.
Lăsați-mă singur.
Ieșiți!
- Am făcut ceva greșit? - Nu, nu.
L-ați prins pe picior greșit.
"Pe picior greșit". Un neghiob.
Idiot.
Driss Vassary?
- Da.. - Dvs. urmați.
Văd că aveți de o lună și carnet de conducere.
Da, dar nu de mult timp.
Am condus mai mult pe locuri private.
Parcări, locuri virane...
Conduc bine.
V-am citit dosarul.
V-ați caracterizat cu un singur cuvânt. "Pragmatic".
Da.
E important. E adevărat.
La noi mai e un lucru pe care ați uitat să-l amintiți.
Chiar așa?
Lăsați-vă puțin timp pentru sloganul nostru.
- Asta e la fel ca Alexandrina. - Cum?
Pardon...
La-sa-ți-vă-timp-pen-tru-slo-ga-nul-nos-tru.
12 silabe.
- Nu mi-am dat seama. - Totul la timpul potrivit.
De aia ați pus aici un tablou de Dali.
Pentru o atmosferă artistică.
Poate...
- Vă place pictură? - Foarte mult.
- Îmi place Goya. - Săracul băiat...
Și-a tăiat singurul organ erogen pe care îl mai avea.
Da.
Vin.
Sunt imediat acolo.
- E totul în ordine? - Da.
Lăsați-mă în pace.
Vreți un pahar cu apă? Sau o compresă.
Plecați.
- Am crezut că... - Plecați de aici.
Am terminat.
- Mulțumesc frate. - Cu plăcere.
- Un sfârșit de săptămâna plăcut. - Și ție.
- Ce s-a întâmplat? - Nu se simte prea bine.
- Ude e? - Mai înainte era în grădină.
Bine.
Deci...
Vă merge bine sau...?
Ce-i cu mutra asta?
Serpico?
Jean Jaures? Asta e și o stație de metrou.
Victor Hugo.
Trebuie să vă bărbieriți. V-ați delăsat.
Am venit la timp.
Vin imediat.
Și acum ce facem?
Asta e treaba mea.
E frumos aici, nu-i așa?
O mică tăietură mi-ar prinde bine.
Sunteți în toane bune. Ce bucurie.
Am fost harnic. Puteți deschide ochii.
Înspăimântător.
Ce înspăimântător.
- E rău de tot. - De ce? Vă stă bine.
Nu.
Uitați...
Cu o vestă de piele și o brățară...
Și o chipiu... Semănați cu...
Acum știu. Jose Bovais.
Chiar așa arată.
Acum trecem la religie. Preot ortodox.
- Un popă. - Un popă.
Haide!
E nebun.
Ce faceți?
- M-am înșelat. - Nu cred. Să văd și eu.
Arăt ca bunicul.
Chiar?
Ce-i cu mustața asta. Nu știu. Parcă mă excită.
- Acum dăm tot jos. - Mulțumesc.
Foarte bine.
Nu se poate. Asta nu-i glumă.
Nu, nu.
Nu.
Nein!
- Asta vroiați să ziceți? - Da. Nu sunt de acord.
Philippe e furios. Tare furios.
Nu e de mirare. Sunt jucăria dvs.
Sunteți complet nebun. Aparțineți unui spital de nebuni.
Aveți chef să mărșăluim puțin?
Aș prefera să...
Rade-mi jos mustața asta.
Credeți că-i comic?
Păi, da. Mă gândesc la un nazist paralizat.
Ar trebui să fie comic. Să facă salutul lui Hitler.
V-ați amuzat destul. Acum râdeți asta jos.
Hitler.
- Bună ziua domnule. - Bună ziua.
Vassary. Am rezervat pentru ora 13.
- Da. Vassary. Masa nr. 8. - Urmați-mă vă rog.
- Pe aici. - Mulțumesc.
Mulțumesc domnule.
Bine, Philippe.
Nu rămân la masă.
- De ce? - Nu vă las singur.
Chestia este că... Veți avea o mică întâlnire astăzi.
Întâlnire?
Cum așa?
Fără panică. Va funcționa.
Cum adică?
Numai că de data asta, nu veți mai putea fugi.
De altfel...
A durat ceva cam mult dar... l-am găsit-o.
Sărutați-o și din partea mea.
Driss.
Ce-i cu toată chestia asta?
Bună ziua, Philippe.
Philippe Pozzo Di Borgo trăiește astăzi în Maroc.
Recăsătorit, este tatăl a două fete.
Abdel Sellou a devenit șeful unei întreprinderi,
s-a căsătorit și este tatăl a trei copii.
Subtitrarea: Viorel.A
Philippe și Abdel au rămas foarte apropiați.